TENJOU TENGE
Душата ми е на път да изгори
в стремежа да опозная себе си.
Всичко танцува, дори мечтите ми танцуват
в ритъма на деня.
Всичко крещи, дори сърцето ми крещи:
"Не се отричай от себе си".
Брилиянта, лежащ на улиците
Храбростта да продължиш напред се превръща в съкровище
разтварящо се в градската жар
Давай да започнем вечерта с танц?
Чуствам се отлично
Не ми пука, дори да ме наричат луд!
Обичам моя си живот.
Винаги съм те обичал, винаги съм те желал...
Копнея да те видя.
Всеки път, когато те пропусна, те намирам и те целувам -
Нощта, която продължава е трудна..
Затова нека не преставаме да танцуваме!
TENJOU TENGE Превод: inuyasha (Мирослав Стоянов)
Мамка му!
Соичиро!
Дръпни се, Соичиро!
Изключили са те?
Не.
Не не е тук.
Тя е взела онази… катана?!
Това е ли е щаб квартирата на Наказателите?
Нямаме работа с вас.
Затова направо ни заведете при шефчето си.
Изглежда няма да е толкова скоро.
Явно, ще трябва първо да минем през тях.
Имам нещо за теб.
Истинско значение
Невероятно…
Значи това имаше предвид, когато говореше за тази мистична катана.
Това е отлична катана, нали?
Още няма име... но откакто счупих Масаки,
съм без оръжие…
О? Впечатлен съм, че я вадиш така лесно, въпреки, че е толкова дълга.
Ами просто съм и хванала цаката.
Все пак това е катаната на батко ми.
Катаната на брат ти? Имаш предвид… Чокто Рейки?
О, Такайянаги-сенпай, вие сте чувал за брат ми?
Еми малко… само слухове…
Разбирам…
Но този меч не е ли опасен?
А? Какво имате предвид?
А, нищо!… Но когато я държиш,
не усещаш ли нещо странно?
Хм? Ами не съвсем.
Нещо като странно чувство или сила?
Какво ви става, Такаянаги-сенпай?
А, ъм… нищо, забрави за това.
Всичко си е наред…
Добре.
Добре, да вървим.
Ще отидем малко да си поговорим с Наказателите.
Може и да е заповед от Главния Съвет,
но Екипа по Наказаният, може да обжалва решението.
Дори да се наложи да използвам сила, ще ги накарам да отменят изключването на сестра ми.
О, да.
По това време никой не се усещаше за това.
Но постепенно, ние стигахме все по-далеч и по-далеч.
Какъв грозен почерк.
Също така е пълно и с правописни грешки.
Ако се бяхте изтърсили по-рано,
може би щяхте да спасите Натсуме…
Но мозъка ви е по-малък и от този на маймуната.
А сега да ви няма.
Мислите ли, че по този нчин ще направите Натсуме по-щастлива?
Ама мислете малко преди да действате ве.
Междо другото, наистина ли мислите, че вие двамата можете да ни се опълчите?.
Та ви сте само някакви си слабаци.
Млъкни ве. Това се промени много отдавна.
Затова, ако вземем някой от приятелите ви с нас, ще си промените мнението.
Това е невъзможно. Как ще стане това, след като сте такива слабаци.
Мислиш ли? Копеле!.
Не изпитвам удоволствие да бия идиоти като теб!
Затова побързай и ме заведи при шефчето си!
Не цепиш ли ве? Шибаняк... Не сме подходящи противници за теб, но...
Ние сме си глупаци, и това е единственият начин по-който можем да решаваме проблемите.
Вие наистина сте варвари.
Може и да нямаме шанс за победа, но сме достатъчно откачени, че да опитаме!
Все още е рано за завършването ни.
Боже...
Главната слабост на Таншинко е в рамото.
Цялата ти енергия минава през тази точка.
Ако спреш движението на рамото, енергията изчезва.
Шибаняк.
Ти си шибаняка… глупаво, слабо хлапе Не ме подценявай!
Не може да бъде… това са те!?
Ей, Ая-чан, какво ти има? Добре ли си?
Ая… чан…
Вие винаги сте били тъпи хулигани.
А сега повдигате битка с Екипа по Наказанията,
не биваше да стигате толкова далеч.
Оставете, Соичиро-сама.
Но го направих нали, копеле?
Спри.
Жал ми е да го кажа, но това е заради справедливостта.
Няма да повтарям повече. Не ме карай да се смея…
Не го казвай!
Малкото девойче е... първото момиче, в което някога съм, се влюбвал.
Откакто ме изтреля от 3-я етаж на даскалото...
Това беше любов от пръв поглед, глупако!
Ако трябва заради нея, ще изтърпя всичко!
Сега схвана ли, дядка!?
Този звънящ звук…
все едно се пробуждаше от дълбок сън.
Чувах го идеално… все едно сърцата им бяха в синхрон.
Толкова спокоен звук…
Ая-чан.
Лисичи дъжд… На запад… се е родил дракон от водата…
Някой, който е наблизо… извършва ритуала…
Не може да бъде… в града има някой със същата сила?
В този момент ми се искаше дъжда да пада още по-силно…
За да отмие тези сълзи…
и да заглуши този плач…
Бях сигурен, че тази, която обичаш е Ая.
Въпреки, че и Мая е страхотно момиче. Е няма да те критикувам.
Извинявай, Извинявай. Само ти досаждам със съвета си.
Извини ме Со-чан
Ми тъкмо мислех да ти кажа всичко.
Нали преди малко ти казах. Ама като си упорит.
Упорит?
Щом не си, тогава кво си? Да не съм длъжен да споделям всеки малък детаил от живота си с теб?
Е, съжалявам, моля да ми простиш. Няма да се повтори повече.
Битка… Искаш да се бием ли.
Отлично. Но сега не му е времето.
Вземи това… Мощно автоматизирано оръжие!
Ти кучи син...
Спрете ве. Глупаци. Столовете ще прогният от вас.
Млъквай ве мамка ти! Дразниш ме ве, шибан дъртак!
Кво подяволите си ти?! Да не си СМ-манияк?
Ако ще правиш нещо, давай сега.
С удоволствие.
Ах ти, копеленце!
Ха-ха, хванах лявата ти ръка!
И няма да я пусна дори да умра!
И двамата сте прости като дивите животни.
Ако нещата не стават както искате, почвате да виете, и да лаете.
Ако видите някой, който не харесвате, веднага почвате да го хапете.
И ако този човек, се превърне в някой, който не може да победите, бягате с подвити опашки.
Действията ви са точно, като на диви животни.
Продължавай да дършиш захвата си и ще останеш без зъби.
Но пък, ако вземе, че го направиш не мисля, че ще ти поникнат нови.
Например, онзи тип Риюзаки. Всичко, което искаше е да се издигне повече.
Реши да стане президент на Екипа по Наказанията, но...
В Джиукенбу имаше силен съперник на име Такайянаги.
Той отчаяно се биеше за Екипа по Наказанията за да бъде оценен.
Сагара се продаде за да защити членовете на боксьорския клуб от Наказателите.
Тагами и Исузу бяха очаровани от Митсуоми и се заклеха във вярност пред него.
Всички са еднакви.
Причините им са различни, но всички те се бият за това в което вярват.
Ами вие?
След като веднъж сте се били и вече си мислите да напускате училището...
Не се ли срамувате от това да изричате такива страхливи думи?
Забравяш, че се биеш за жената, която обичаш, и в която вярваш,
Да се биеш, и пак да се биеш… покажи ми мъжеството от това да се биеш преди да умреш.
Така живетя хулиганите, нали?
Истината е… че никой не е виновен.
Просто, аз егоистично сама започнах да наричам Соичиро-сама мой съпруг… и да му се подмазвам.
Може би Соичиро-сама ме е харесвал малко, но…
Такаянаги-сенпай, простете, че ви разтревожих така.
Да запазим това което се случи, като нашата малка тайна.
Не искам да карам и другите да се тревожат.
Ая-чан.
ДОбре съм. След като си поплаках се чувствам по-добре.
Сигурна съм че като се прибера ще се смея на това което стана днес, заедно с кака.
Ая!
Виждал ли си Ая, Такаянаги?!
Капитане?! Защо сте тук?
Казаха ми, че някой е дивал тук…
А… ами… ъмм
Какво става?
Ая!
Ая-чан!
Ая!
Добре ли си, Ая-чан?
Почакай, Ая! Трябва да говоря с теб!
Тази катана…
Млъкни!
Какво се е случило, Такаянаги?
Е… ами…
Ей!
Истината е, че я подразних и тя се нервира.
Просто я попитах от какво и е направен сутиена!
Мамка му, винаги имам лош късмет.
Знам… онези двама новаци са отишли в главния офис на Екипа по Наказанията.
Оставете ги.
Съществуването на Джиукенбу и на тези двамата може да е от полза за училището,
за Екипа по наказанията и за мен.
Дайте им възможност да участват в предварителните мачове.
Да.
Какво е това необяснимо безпокойство, което усещам?
Възможно ли е да е от това, че този човек знае кога ще умре?
Да се насилва така, отново и отново само за да намери място където да умре.
Изглежда тялото ми достигна предела си.
Съжелявам, че те накарах да влезеш в тренировката ми.
Ако не мога да отнемам животи, то тогава, когато дойде решителния момент, юмруците ми ще са се изтъпили и ще са безполезни.
Има ли нещо друго, което искаш да ми кажеш?
Не ми се вярва, че си изминала целия този път само за да докладваш за това.
Ами… все още не е потвърдено но… информацията стигна до нас.
Чокто Рейки… някой е видял този меч в училището.
Тази, която го е носела е малката сестра на Натсуме - Ая.
Какво каза?
Кака не е виновна… кака не е виновна…
Не е виновна… не е виновна…
Сестра ми не е виновна… Соичиро-сама също не е виновен…
Загубих всичко.
Може би просто не мога…
Не мога да простя на сестра ми.
Ая!
Къде си, Ая?
Ая-чан!
Отново започва да вали. Вечерното небе започва да плаче с дъжд,
точно като очите на плачещо момиче...
В него има същата тази изтънчена красота…
Обичай ме повече!
Люби ме!
За първи път не успях да заспя
искам да те видя.
Топлината от прегръдката ти
ще остане за дълго, дълго време.
Любовта, която започна в онзи ден,
не се е променила до сега.
В това време, бяхме заедно,
Искам пак това съкровище.
Обичай ме повече!
Люби ме
още!
Гледай само мен!
Обичай ме повече
Люби ме
още!
Още!
Защото те обичам.
Соичиро-сама, какво да правя?
Силата на Чокто Рейки ме кара да върша странни неща.
Следващия път в Тенджо Тенге: Резонанс.
Батко, защо си отиде?